Trollformeln. Den väcker andarna som vaktar platsen.
Det är en varg.
Enligt trollkarl öppnar skriften saker, inte väcker dem.
- Andarna var kanske redan vakna. - Sluta prata om andar.
Tänk på skatterna som finns därinne.
Gamla avbilder med ädelstenar, täckta med måndiamanter.
Öppna den, då. Snabbt.
Följ mig.
Var inte dum. Den är inte verklig.
Nu hämtar vi statyerna.
Ignaz!
Håll dörren öppen!
Ignaz! Öppna dörren!
Vem är du?
SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och st1gge
www.SweSUB.nu
Sökarens sista strid var vunnen. Men han var dödligt sårad.
Bekännaren var också döende. Men hon tänkte bara på honom.
- Kieran. - Mitt uppdrag är över.
Och nu, Vivian...
...är jag döende.
Vi dör tillsammans, som det ska vara.
Deras död bevittnades bara av den store trollkarlen, Amfortas.
Han tog hand om svärdet tills en ny Sökare skulle komma-
-som kanske också skulle dö en ärofylld död.
Synd att de inte fick se världen de hade räddat.
De visste när de dog att de hade fullgjort sina öden.
Och...
-...de dog i alla fall tillsammans. - Snart är vi framme-
-vid kryptan i Tavol'Rang, då ser du var Sökaren ligger begravd.
Där gömmer vi Behållaren av Orden, så Rahl inte hittar den.
- Är den säker där? - Dörren är förseglad av magi.
Och jag är den enda som har nyckeln till rummet där Kieran vilar.
Det är passande att han får skydda världen ännu en gång.
Vad är det, Richard?
Jag funderade.
Mitt uppdrag upphör när Mörke Rahl dör.
Är du orolig att du inte kommer klara det?
- Det är inte det. - Vad är det, då?
Enligt profetian kommer jag att besegra Rahl.
Men det står inte vad som kommer att hända med oss.
Den här vägen.
Titta här. Det är berättelsen från boken.
Det är Sanningens svärd.
Svårt att tänka sig att det är samma svärd.
Att det är mer än bara en berättelse.
Här är det. Rummet där Kieran vilar.
Jag hade gärna lärt känna honom.
Uråldriga Sökare, du som en gång besegrade de som ville förslava Midlands.
Vi ber dig om hjälp att hålla den här behållaren säker.
Ta behållaren, Richard. Lägg den hos Kieran.
Var är hans kvarlevor? Det finns ingenting här.
Jag förstår inte. Nyckeln har enbart varit hos trollkarlar-
-sedan Kieran begravdes.
Det är nåt som inte stämmer.
Zedd? Dörren.
Den förseglade sig själv.
Vi måste ha utlöst nån magisk fälla när vi öppnade kistan.
- Vi får hitta en annan väg ut. - Att famla i blindo är kanske farligare.
Värre än att vara instängda i en grav?
Vad var det?
Det var kanske inte nån magisk fälla.
Vi är kanske inte själva här.
- Det är nån som gråter. - Var försiktig, Richard.
Vem där?
Det är tydligen lättare att komma in än att ta sig ut.
- Stanna! - Richard!
Richard? Var är du?
Kahlan, vänta!
Stanna där du är. Vänta sedan på mig.
- Kahlan? - Jag är här.
Vem följde jag då efter?
Vem är du? Vad vill du?
Följ inte efter henne.
Hon gråter. Hon behöver hjälp.
- Hur gjorde hon...? - Hon är inte från vår värld, Richard.
Hon är en ande.
- Jag trodde de höll till i underjorden. - Det gör de flesta-
-tillsammans med sina älskade. Men ibland har de ouppklarade affärer.
Hon bar en Bekännarklänning. Det var kanske Vivians ande.
Hon hjälpte Kieran att slutföra sitt uppdrag. Hon dog ju med honom.
Vad kan hon ha som är ouppklarat?
Hon försöker kanske berätta det.
Det är en dörr här. Hon försöker kanske visa oss vägen ut.
Kan du öppna den?
Sluta! Öppna den inte!
Håll dig borta!
Ni vet inte vad ni gör! Dörren får inte öppnas!
Nej!
Vem är du? Varför anföll du oss?
Jag kom för att stjäla skatterna. Jag trodde inte på berättelserna.
- Tills jag blev besatt av en ande. - Av ljuset som lämnade dig?
Jag har varit besatt av den i fem långa år.
Den tvingande mig att anfalla er så ni inte skulle öppna dörren.
Varför?
Den här platsen är full av ondska. Fly medan ni fortfarande kan.
Vi har med flera andar att göra. En ledde oss till den här dörren-
-och en försökte stoppa oss. - Det är kanske en väg ut.
Rastlösa själar är oberäkneliga. Jag har hört berättelser-
-om mödrar från andra sidan som leder sina barn in i döden.
Vivian var en Bekännare. Hon skulle aldrig skada Sökaren.
- Vi bör öppna dörren. - Jag vet inte.
Vad har vi för val? Det finns ingen annan väg ut.
Det är ett uråldrigt språk. Samma som i Skuggornas bok.
Det står:
"Här vilar Kieran, den sanna Sökaren."
Varför ligger han i en undangömd träkista, när kryptan är byggd för honom?
- Vi vet inte om han ligger där. - Vi ser efter.
Gör det inte. Du vet inte vad som finns där innuti.
Någon har huggit av hans huvud.
- Varför? - Det här är en trollkarls förtrollning.
De magiska bindningarna hindrar anden från att komma till underjorden.
Återförenades han aldrig med familjen?
Det är därför som Vivian går här. Det är därför hon grät.
Eftersom Sökaren är fast här.
Hon har väntat i tusen år på att återförenas med honom.
Vi kanske får vänta med henne i tusen år till, om vi inte hittar en väg ut.
Jag tror att det här är vår väg ut.
Vivian kanske fångade oss här för att hon vill att vi ska hjälpa Kieran.
När han är fri, så friger hon oss också.
Upphäva en annans magi är ett brott.
Det är också halshuggning av en Sökare.
Kieran gav upp allt för sitt uppdrag.
Hans ande ska vara med sin far, mor och Bekännare.
Människor han älskade. Inte fångad här ensam i mörkret.
Jag instämmer, men trollkarlar gör inte sånt här lättvindigt.
- Vad händer om vi befriar honom? - Vi kan inte lämna honom här ensam.
Tänk på allt han offrade.
Jag hoppas att jag inte kommer att ångra det här.
När jag förstör de här bindningarna, skall den här anden vara fri.
När det här tyget förtärs av eld...
...då skall bindningarna frigöras.
Richard!
Kan du höra mig, pojk?
Jag mår bra.
Är du säker på att du inte är skadad?
- Nu ska vi se om dörren är öppen. - Inte än.
Kierans ande är fri, men hans kropp är dold, som något skamligt.
Vi måste återföra honom till kryptan.
När vägen du går är mörk, må du alltid se ljuset framför.
Må du alltid minnas att du inte går ensam.
Nu när Kieran är lagd till vila, låt oss hoppas att vår uppgift här är klar.
Visa vägen.
Vad gör du, Richard?
Richard!
Det är inte Richard längre.
Det är Kieran.
Kämpa emot det här, Richard. Kämpa emot anden som besitter dig.
Han kan inte höra dig längre.
Richard befriade din ande. Är det så här du återbetalar honom?
Jag tar tillbaka vad Amfortas stal från mig, för tusen år sen.
Vad pratar du om?
Han förstod inte bandet-
-mellan Bekännare och Sökare.
Och han svek mig.
- Kieran, Vivian måste lämna oss. - Varför?
Det är för mycket mellan er. Jag ser det i dina ögon.
- Du älskar henne. - Vi har inte gjort nåt fel.
Ni har kommit varandra nära. Vivian har blivit en distraktion-
-och det sätter ditt uppdrag i fara.
Jag svär att vara sann mot mitt uppdrag.
Men du måste svära att du inte skickar iväg henne.
Svär det.
Jag svär.
Men Amfortas ljög för mig.
Precis som du ljög för honom.
Jag är en Bekännare. Jag ser att du älskade Vivian.
Och om jag gjorde det? Mina känslor för Vivian höll mig inte från uppdraget.
Men Amfortas litade inte på mig.
Vivian. Vivian! Vänta!
Amfortas anser att det är för farligt för mig att stanna vid din sida.
Hur kunde han? Han svor att inte skicka iväg dig.
Han sa att du tänker mer på mig än på ditt uppdrag.
- Vi tillhör varandra. - Det kan vi aldrig och du vet varför.
- Att din kärlek skulle förslava mig? - Ja.
Vivian, du kan inte skada mig.
- Kieran, nej. - Vivian.
Jag gör allt du ber om, eftersom jag redan lyder under dig.
Hon gav efter för sin passion. Och du blev bekänd.
Hon bröt mot sin mest heliga plikt, att skydda Sökaren.
Nej.
Vår kärlek bara stärkte våra band.
Men Amfortas trodde som du gjorde.
Han var fast besluten att förgöra oss.
Det du gjorde var fel.
Vad du gör nu är fel.
Du måste släppa Sökaren.
Släppa honom? Varför skulle jag göra det?
Vad tjänar du på att besitta hans kropp när Vivian bara är en ande-
-som väntar på att ni ska förenas i underjorden?
Håll dig undan!
Du skulle inte kunna skada mig.
Skadar du mig, skadar du din Sökare.
Jag tänker inte förena mig med Vivian i underjorden. Jag har en kropp nu.
När jag är klar med den här, så har Vivian också en kropp.
Din.
Richard! Kahlan!
Håll dig undan, annars skickar jag tillbaka dig varifrån du kom.
Om du gör det, kommer du, din Sökare och Bekännare att fastna-
-i den här graven för all evighet.
- Vem är du? - Jag är Amfortas ande.
Kierans trollkarl. När din Sökare dödade den här kroppen-
-så använde jag en uppvakningsformel för att ockupera den en gång till.
Men jag har bara tusen hjärtslag innan den dör igen, så lyssna på mig.
- Kan du öppna dörren? - Inte förrän du lyssnar på mig.
Jag är den som försökte hindra dig från att befria Kierans kropp.
För att Kierans berättelse är en lögn.
Hur har du lärt dig den här magin?
Du kanske inte vet så mycket om Sökaren, som du trodde.
För tusen år sen, gjorde de, det värsta en Sökare och en Bekännare kunde göra.
- De fullbordade sin kärlek. - Ja, och det förstörde Kieran.
Han lät sin fiende, Greve Elrond, slinka igenom fingrarna, eftersom han-
-bara tänkte på att skydda Vivian. - Jag måste skydda min Sökare-
-min Bekännare. Öppna nu dörren! - Du måste lyssna på mig!
Jag gick till Vivian och klargjorde att hon hade ett hemskt beslut att fatta.
Han är osäker i strid. Han tänker inte på nåt annat än dig.
Du måste släppa honom.
Vet du vad du begär?
Det finns bara ett sätt att frigöra en bekänd man.
Sökaren kan inte uppfylla sitt öde så länge du lever.
Hon trotsade dig.
Sökaren förblev bekänd och misslyckades med sitt uppdrag på grund av det.
Nej, trollkarl. Vivian visste sin plikt.
Vivian!
Vivian, var är du?
Vivian, vad har du gjort?
Vad jag måste, Kieran.
- Jag väntar på dig i underjorden. - Nej.
Vivian.
Nej, Vivian, du kan inte lämna mig.
Kieran.
Du har svikit mig, Amfortas.
Jag kommer aldrig sluta älska Vivian, eller hata dig!
Jag har aldrig sett en blick så full av avsky.
Men vi hade ett uppdrag att slutföra.
Jag trodde att sorgen skulle avta när Kieran inte längre löd under Vivian-
-och att han skulle bli sig själv. - Men det blev han inte.
En vanlig människa, skulle återvända till livet som om ingenting hade hänt.
Men en Sökare och en Bekännare har ett speciellt band.
- Det är starkare än vi kan förstå. - Inte ens Vivians död kunde bryta det.
Det var som om Kierans själ hade slitits bort, och lämnat kvar ilska och hat.
- När han tog upp svärdet igen... - Sanningens svärd livnär sig på ilska.
Det gjorde att hans ilska växte. Det tog över honom.
Det gjorde honom galen.
- De här människorna var inte soldater! - Du har svikit oskulden.
- Den här världen har ingen oskuld. - Du har svikit ditt uppdrag.
- Du har fläckat ner Sökarens namn. - Och du tog allt från mig!
Vivian och jag kommer inte att vara åtskilda. Du kan inte stoppa mig.
Jag måste!
Jag kommer att göra det!
Jag fruktade Kierans löfte, att han inte skulle vila, ens i döden.
I bönen till underjorden, insåg jag att förstöra vad de ville ha i livet.
Så var jag tvungen att binda hans ande.
Hade hans ande återförenats med Vivian hade inget av det här hänt.
Om inte du hade befriat Kieran hade han inte försökt med det nu.
Vivian...?
Kieran.
Min älskade.
Han använder Kahlans kropp som kärl. Richard kommer att bli bekänd.
Ja. Han blir ett monster. Precis som Kieran.
Det trollkarlen stal från oss är vårt för evigt.
Jag har kraft nog för att behålla honom här för evigt.
Det får du inte. Utan Sökaren tar Rahl över världen och tusentals dör.
Hur många dör om Kieran släpps fri igen?
Släpp in mig och låt mig frigöra anden från Richards kropp.
Om du inte klarar det...
Är du beredd att döda din Sökare?
Det här är fel. Vi kan inte göra det.
Vi offrade vår kärlek. Vi förtjänar att vara lyckliga tillsammans.
Du sa att du skulle vänta på mig. Vi är äntligen tillsammans.
Vi får inte kasta bort den här chansen.
- Richard är inte bara Sökare för mig. - Så som Kieran var för mig.
Jag älskade honom, skyddade honom och lärde honom. Därför tvekade jag.
Min kärlek ledde inte bara till många människors död.
Den ledde även till att Kierans själ dog.
Du ledde trollkarlen till mitt gömställe så han kunde befria mig. Varför gjorde-
-du det om vi inte skulle vara ihop. - Det var för att frige din ande-
-så att vi kunde vara med varandra i underjorden.
- Vår kärlek är inte bara kroppslig. - Det är en lögn.
Trollkarlen sa det, så att vi skulle leva utan sånt som andra tar för givet.
Den här Bekännaren, och den här Sökaren har också ett öde.
Ett öde som förstör dem, precis som det gjorde mot oss.
De älskar varandra. Jag vet att du kan känna det.
På det här viset får de också vara tillsammans.
Vivian...
Jag har velat röra dig under så lång tid.
- Jag har saknat dig så mycket. - Det är det här som räknas.
Det är vi som räknas.
Om du säger att du inte älskar mig, befriar jag dig.
Säg att du inte älskar mig, att du inte vill ha mig.
Jag kan inte säga det.
Dörren till yttervärlden är öppen. Om du inte vill göra din plikt kan du gå.
Jag kommer att göra min plikt som förste trollkarl. Släpp in mig.
Du sa att du kunde öppna den.
Kroppen försvagas. Jag är inte stark nog.
Kanske om du hjälper mig.
Lyssna!
Kom ihåg vad som hände Kieran.
Döden är inte det värsta som kan drabba en Sökare.
Nej!
Håll dig undan, trollkarl. Din Sökare och Bekännare är borta.
Sluta, Kieran! Vad håller du på med?
Den här gången ska berättelsen sluta som det var tänkt.
- Jag låter dig inte döda honom. - Låt honom inte förlora allt-
-för nåt som inte är hans. - Hur går det med min kärlek till honom?
Ta med dig Kieran till underjorden.
Jag litade på Amfortas, och väntade i underjorden i tusen år. Ensam.
- Det blir inte så den här gången. - Du förtrollar honom igen och då blir-
-vi aldrig tillsammans. Jag tänker aldrig lämna honom igen.
Nej!
Amfortas hade rätt om en sak. Bekännaren kan bytas ut, inte Sökaren.
- Sluta, vad håller du på med? - Jag gör allt för att skydda Sökaren.
Som att döda hans Bekännare! Jag driver ut Vivian och förtrollar hennes själ-
-så att ni aldrig kan vara tillsammans, i den här världen eller nästa.
Lämna Richards kropp så får Vivian följa dig till underjorden.
- Varför skulle jag tro på dig? - Jag är inte Amfortas.
Sökare och Bekännare hör ihop. I underjorden kan ni existera i fred.
Ni kan inte vara tillsammans här. Du måste lita på mig, Sökare.
Den här gången är det jag som väntar på dig i underjorden.
Du är fri, Vivian. Leta upp honom.
Tack.
Vi kan tydligen inte lämna behållaren på det här stället.
Berättelsen om Vivian och Kieran, har förts vidare i tusentals år.
- Som om det vore sant. - Det behöver inte ha varit en lögn.
- Folk behöver en hjälte. - Kan legenden vara sann trots allt?
Jag dömer inte Amfortas för ändringen. Det är ansvarsfullt att namnge en Sökare.
Ett misstag och de skickas in i mörkret.
När Kieran besatt mig, kände jag mörkret.
Det var nåt mer. Nåt jag aldrig har känt tidigare. En kraft. Magiska krafter.
- Kierans magi var stark nog för en nåd. - Hur kunde han göra det?
Det är Rahl.
- Jag förstår inte. - Det är ett spårmoln. Mäktig magi.
Han spårar oss.
- Det är inte oss han fokuserar sig på. - Det är Behållaren av Orden.
Jag utför en skymningstrollformel.
Nu blir det svårare för honom att söka behållaren.
Vart ska vi ta den?
- Inte vi - jag. - Du kan inte åka ensam.
Behållaren får inte leda Rahl till Richard.
- Jag letar upp er när jag har gömt den. - Var?
Det är bäst om bara jag vet det. Jag hittar er när behållaren är gömd.
Jag behöver väl inte påminna er om att vara försiktiga.
Jag tycker inte om när Zedd ger sig av själv.
Han är beredd att ta risken för din skull.
I kryptan var han redo att offra dig.
Han gjorde det han måste. Så att vi inte blev som Vivian och Kieran.
- Det kommer aldrig att hända. - De tänkte nog likadant.
I ett svagt ögonblick förlorade de allt.
Vi är starkare än dem.
Jag hoppas att du har rätt.
Man behöver inte frukta kärleken.
Jag måste det.
SweSUB Group © Barbie_on_Weed, taureane och st1gge
www.SweSUB.nu